ВІВТАРЯ — ЕТИМОЛОГІЯ
ві́вта́р
запозичення з латинської мови;
лат. altāre, altar «жертовник, пристрій для спалювання жертви» зводиться до *adaleio «спалюю» (звідки пізніше adoleo «тс.»), однак у мові римлян слово стало вторинно пов’язуватися з прикметником altus «високий» і відповідно пояснювалось як «високе місце, підвищення»;
можливо, що лат. altāre, altar дійшло до слов’ян не безпосередньо, а через двн. altāri;
р. алта́рь, [олта́рь], бр. aлта́р, др. алтарь, олътарь, п. ołtarz, ч. oltář, слц. слн. oltár, болг. олта́р, м. олтар, схв. òлтāр, стсл. алътарь, олътарь;
Фонетичні та словотвірні варіанти
волтаръ
(XVII ст.)
Етимологічні відповідники
Слово | Мова |
aлта́р | білоруська |
олта́р | болгарська |
altāri | давньоверхньонімецька |
алтарь | давньоруська |
altāre | латинська |
altāre | латинська |
олтар | македонська |
ołtarz | польська |
алта́рь | російська |
òлтāр | сербохорватська |
oltár | словацька |
oltár | словенська |
алътарь | старослов’янська |
олта́рь | українська |
олътарь | українська |
олътарь | українська |
oltář | чеська |
*adaleio «спалюю» (звідки пізніше adoleo «тс.») | ? |
altus «високий» | ? |
як «високе місце, підвищення» | ? |
о́лта́р
книжний варіант форми ві́вта́р (див.);
Фонетичні та словотвірні варіанти
олта́рник
Етимологічні відповідники
Слово | Мова |
ві́вта́р | ? |
Етимологічний словник української мови Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАН України