ТИМОФІЄМ — ЕТИМОЛОГІЯ
Тимофі́й (чоловіче ім’я)
через церковнослов’янське посередництво запозичено в давньоруську мову з грецької;
гр. Τιμόϑεος (букв. «який шанує Бога») складається з основ τῑμή «честь, пошана; ціна; помста, кара», спорідненого з ав. kaēnā- «помста, кара», лит. káina «ціна», псл. сěnа «тс.», укр. ціна́, і ϑεός «бог»;
р. Тимофе́й, бр. Цiмафе́й, др. Тимоѳей, п. Tymoteusz, ч. Timotheus, слц. Timotej, болг. Тимоте́й, Тимофе́й, м. Тимотеj, Тимотиje, схв. Тимотеj, Тимотиje, слн. Timotej, стсл. Тимоѳеи;
Фонетичні та словотвірні варіанти
Темко́
Ти́мі́ш
Тимко́
Тимоβе́й
«честь Б(о)жа(я), Б(о)го(мъ) почте(нъ) а(бо) дорогій Б(ог)у»
(1627)
Тимо́сь
Тимоте́й
Тимофтій
(1491)
Тимо́фтій
(Me)]
Тимо́ха
Тимохъ
(1438)
Тимошъ
(1471)
Тимоѳей
Тиму́сь
То́мко́
Етимологічні відповідники
Слово | Мова |
kaēnā- «помста, кара» | авестійська |
Цiмафе́й | білоруська |
Тимоте́й | болгарська |
Тимофе́й | болгарська |
Τιμόϑεος «честь, пошана; ціна; помста, кара» (букв. «який шанує Бога») | грецька |
ϑεός «бог» | грецька |
τῑμή | грецька |
Тимоѳей | давньоруська |
káina «ціна» | литовська |
Тимотеj | македонська |
Тимотиje | македонська |
Tymoteusz | польська |
сěnа «тс.» | праслов’янська |
Тимофе́й | російська |
Тимотеj | сербохорватська |
Тимотиje | сербохорватська |
Timotej | словацька |
Timotej | словенська |
Тимоѳеи | старослов’янська |
ціна́ | українська |
Timotheus | чеська |
Етимологічний словник української мови Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАН України