КОРАБЕЛЬНИКОМ — ЕТИМОЛОГІЯ
корабе́ль
псл. korabjь/korabь/*[karabjь] «судно, корабель; великий човен»;
морфологічна структура і дальші етимологічні зв’язки, незважаючи на численні спроби, остаточно не з’ясовані;
здебільшого тлумачиться як давнє (з огляду на наявність b на місці гр. β та ненаголошеного о замість ненаголошеного гр. α) усне запозичення з грецької мови;
гр. καράβιον «корабельний човен, шлюпка» (пор. сгр. нгр. розм. καράβι «корабель, судно») вважається характерним для елліністичного койне і видозміненим семантично вже у праслов’янський період демінутивним утворенням на -ιον від κάραβος «тс.; вид легкого судна» (звідки також походять ар. qārib «човен, бот, шлюпка» та нар.-лат. cārabus «легкий плетений човен, обтягнений шкірою», до якого зводяться порт. ст. cáravo «судно» з семантично видозміненим зменш. caravela «каравела», ісп. cáraba «вид човна» з похідним carabela «каравела», іт. caravella «тс.», букв. «маленьке судно», від яких виводиться й укр. караве́ла), пов’язаного з природознавчим терміном κā́ραβος «краб» (можливо, через те, що у стародавніх греків вантажні судна, «круглі кораблі», на відміну від швидкохідних «довгих кораблів», мали майже сферичну форму, подібну до форми краба), середземноморським словом невідомого походження;
висловлюються недостатньо аргументовані думки про запозичення з грецької мови в слов’янські через фракійське (Romanski RÉS II 53; Brückner 256) або тюркське (КЭСРЯ 211) посередництво;
іноді з огляду на труднощі деяких фонетичних, семантичних і хронологічних співвідношень грецьких і слов’янських форм (зміна дзвінкого проривного b у дзвінкий спірант v на ґрунті грецької мови відбувається вже з І ст. н. е., а найдавніші засвідчені пам’ятками слов’янські утворення з пом’якшеним b датуються X ст.; значення «вид легкого судна» у грецьких формах фіксується лише з VII ст. н. е., а у стародавніх греків вони представлені тільки із значеннями «краб; жук-рогач»; поширення у слов’янських мовах, на відміну від грецької, форм із значенням «видовбане дерево») припускаються не зовсім переконливі (через нез’ясованість кінцевих -bljь, -bjь, -bь) твердження про власне слов’янське походження й генетичний зв’язок з іє. *(s)ker- «різати, рубати; відділяти», р. кора́, коры́то (Romanski RÉS II 47–54; Preveden Language 6, 279–296; Rudnicki SO 14, 232), про спорідненість із болг. кору́ба «порожнисте дуплисте дерево; дупло», пов’язаним з псл. *(s)karuba «шкаралупа; кора» (Sławski II 473), до яких зводяться також укр. [кору́ба] «скриня для перевезення чого-небудь», [закору́блий] «зашкарублий, твердий», кора́;
мало обґрунтованим видається зближення псл. korabjь із *korbьji «луб’яна або плетена посудина», п. krobia, сл. сх. *korbъ, укр. ко́роб «тс.», псл. *kṛbanъ/ *kṛbanjь «коробка; посудина; дзбан», укр. [корба́н] «постіл» (ЭCCЯ 11,45–49; Sławski II 473, III 113);
зовсім безпідставно гр. καράβιον виводиться з слов’янських мов (Preveden Language 6, 279);
запозиченнями з слов’янських мов є лит. karoblius «судно; ковчег», karoblis, ст. karobius «тс.», рум. corábie «корабель; вітрильник; [корито для винограду]»;
р. кора́бль «тс.; [вітрильник; гора, сопка; весільна страва; старовинне мереживо]», [кора́б] «корабель», [кора́бь] «тс.; висока гора», [корабе́ль] «висока гора», бр. карабе́ль, [кора́блик] «старовинна жіноча головна прикраса у вигляді шапочки», др. карабль «судно; великий човен», корабь, корабль «тс.; ковчег», п. заст. korabl «човен, судно, корабель» (з рос.), korab «(поет.) тс. (з XIII ст.); карета; колиска, схожа на човен», ст. korab «ящик, Ноїв ковчег» (з XV ст.), ч. koráb «судно; великий морський човен (заст.); [видовбане, трухляве дерево; суха кора; спорохнілий зуб; кінський скелет]», ст. koráb «судно, корабель; кора, лико», слц. koráb «корабель, судно, великий човен (заст., поет.); [віз, навантажений горшками]», [koraba] «видовбаний пень дерева, використовуваний як човен на річці Вага; кінський скелет», нл. korabje «скелет, кістяк», korabja «хребет разом із ребрами; ребро», болг. ко́ра́б «корабель, судно; [дерев’яний чан (для перевезення й видавлювання винограду); посудина для пшениці; корито для перевезення винограду; жолоб водяного млина]», заст. корабл «корабель», корабъл, м. кораб «тс.», схв. кȍрāб «тс.; судно», заст. kȍrābalj (кȍрāбaљ), kòrablja, ст. korabь «тс.», слн. рідк. korábelj «корабель» (мабуть, з рос.), стсл. корабль, корабь «тс.», корабиць«човен», кораблиць «тс.»;
Фонетичні та словотвірні варіанти
кара́б
«морське судно»
кораб
«корабель»
(XV ст.)
кора́б
«тс.; судно»
корабе́л
«суднобудівник»
(з рос.)
корабе́льник
«тс.; (зает.) власник торговельного корабля або той, хто плаває на кораблі СУМ; [якась монета Я]»
корабе́льня
«споруди для будування та ремонту кораблів; верф»
корабе́льщик
«тс. Ж; шкіпер; штурман; матрос, моряк Ж: мореплавець Я»
кораби́ця
«ковчег »
корабі́н
кора́блик
«човник із паперу, кори та ін.; (заст.) жіночий головний убір; [палубна шлюпка Ж; рід кубка, келиха у вигляді кораблика Я] [корабли́нці] (мн.) «палубні шлюпки»
кораблюва́ти
«пливти під вітрилами; кермувати, вести (судно); плавати на кораблі»
корабля́рня
«тс.»
коробе́ль
«тс.»
корубе́ль
«корабель, човен; колиска»
Етимологічні відповідники
Слово | Мова |
qārib | арабська |
карабе́ль | білоруська |
кора́блик «старовинна жіноча головна прикраса у вигляді шапочки» | білоруська |
карабль | білоруська |
корабь | білоруська |
корабль | білоруська |
кору́ба «порожнисте дуплисте дерево; дупло» | болгарська |
ко́ра́б «корабель, судно; [дерев’яний чан (для перевезення й видавлювання винограду); посудина для пшениці; корито для перевезення винограду; жолоб водяного млина]» | болгарська |
корабл «корабель» (заст.) | болгарська |
корабъл (заст.) | болгарська |
β | грецька |
α | грецька |
καράβιον «корабельний човен, шлюпка» (пор. сгр. нгр. розм. καράβι «корабель, судно») | грецька |
κάραβος «тс.; вид легкого судна» (звідки також походять ар. qārib «човен, бот, шлюпка» та нар.-лат. cārabus «легкий плетений човен, обтягнений шкірою», до якого зводяться порт. ст. cáravo «судно» з семантично видозміненим зменш. caravela «каравела», ісп. cáraba «вид човна» з похідним carabela «каравела», іт. caravella «тс.», букв. «маленьке судно», від яких виводиться й укр. караве́ла) | грецька |
κáραβος «краб» (можливо, через те, що у стародавніх греків вантажні судна, «круглі кораблі», на відміну від швидкохідних «довгих кораблів», мали майже сферичну форму, подібну до форми краба) | грецька |
-ιον | грецька |
κā́ραβος | грецька |
καράβιον | грецька |
карабль «судно; великий човен» | давньоруська |
корабь | давньоруська |
корабль «тс.; ковчег» | давньоруська |
cáraba | іспанська |
caravella | італійська |
karoblius «судно; ковчег» | литовська |
karoblis | литовська |
karobius «тс.» (ст.) | литовська |
кораб «тс.» | македонська |
cārabus | народнолатинська |
korabje «скелет, кістяк»«хребет разом із ребрами; ребро» | нижньолужицька |
korabja «скелет, кістяк»«хребет разом із ребрами; ребро» | нижньолужицька |
καράβι (розм.) | новогрецька |
krobia | польська |
korabl «човен, судно, корабель»«(поет.) тс. (з XIII ст.); карета; колиска, схожа на човен» (з рос.), korab | польська |
korabl «човен, судно, корабель»«(поет.) тс. (з XIII ст.); карета; колиска, схожа на човен» (з рос.), korab, (заст.) | польська |
korab «ящик, Ноїв ковчег» (з XV ст.), (ст.) | польська |
korabl (заст.) | польська |
korab (ст.) | польська |
cáravo | португальська |
cáravo (ст.) | португальська |
korabjь «судно, корабель; великий човен» | праслов’янська |
korabь | праслов’янська |
*karabjь | праслов’янська |
b | праслов’янська |
о | праслов’янська |
*(s)karuba «шкаралупа; кора» | праслов’янська |
korabjь «луб’яна або плетена посудина» | праслов’янська |
*kṛbanъ «коробка; посудина; дзбан» | праслов’янська |
*korbьji | праслов’янська |
*kṛbanjь | праслов’янська |
кора́ | російська |
коры́то | російська |
кора́бль «тс.; [вітрильник; гора, сопка; весільна страва; старовинне мереживо]» | російська |
кора́б «корабель» | російська |
кора́бь «тс.; висока гора» | російська |
корабе́ль «висока гора» | російська |
corábie «корабель; вітрильник; [корито для винограду]» | румунська |
кȍрāб «тс.; судно» | сербохорватська |
кȍрāбaљ (заст.), kòrablja | сербохорватська |
korabь «тс.» (ст.) | сербохорватська |
kȍrābalj (заст.) | сербохорватська |
kòrablja | сербохорватська |
καράβι (розм.) | середньогрецька |
*korbъ | слов’янські |
koráb «корабель, судно, великий човен (заст., поет.); [віз, навантажений горшками]» | словацька |
koraba «видовбаний пень дерева, використовуваний як човен на річці Вага; кінський скелет» | словацька |
korábelj «корабель» (мабуть, з рос.), (рідк.) | словенська |
корабль | старослов’янська |
корабь «тс.» | старослов’янська |
корабиць «човен» | старослов’янська |
кораблиць «тс.» | старослов’янська |
караве́ла | українська |
кору́ба «скриня для перевезення чого-небудь» | українська |
закору́блий «зашкарублий, твердий» | українська |
кора́ | українська |
ко́роб «тс.» | українська |
корба́н «постіл» | українська |
koráb «судно; великий морський човен (заст.); [видовбане, трухляве дерево; суха кора; спорохнілий зуб; кінський скелет]» | чеська |
koráb «судно, корабель; кора, лико» (ст.) | чеська |
*(s)ker- «різати, рубати; відділяти» | ? |
*korbъ | ? |
Етимологічний словник української мови Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАН України