БРЕХУХА — ЕТИМОЛОГІЯ
бреха́ти «говорити неправду; гавкати»
мабуть, псл. *brexati (‹*breksati) «лаяти; кашляти», пов’язане з іє. *bher-/bherk-;
споріднене з лтс. brèkt «кричати, плакати», двн. praht «галас», свн. braht «тс.», дангл. breahtm, bearhtm «кричу, плачу», ірл. bressim «крик», дангл. beorсаn «лаяти; кашляти», англ. bark «тс.»;
зв’язок з р. бре́дить, [бреда́] «базіка, дурень», п. ст. brzedzić «базікати» (Brückner KZ 43, 313 і далі) потребує додаткової аргументації;
р. бреха́ть, бр. браха́ць, др. брехати «гавкати», п. br(z)echać (заст.) «гавкати, брехати (про собак); базікати», ст. brzechotac «гавкати; кричати (про деяких птахів)», ч. břechati «дзявкати», слц. brechať «гавкати; говорити неправду», болг. бре́хам «стогну; чихаю», схв. брèхати «задихатися; кашляти», слн. bręhati «тс.», brekati «кричати; верещати»;
Фонетичні та словотвірні варіанти
opéxa
«брехун, брехуха»
брех
(виг.)
брех
«гавкання»
бреха́ка
«тс.; епітет собаки»
бреха́ло
брехани́на
«брехня»
бреха́рь
«брехун»
бреха́ч
бреха́чка
брехе́нька
«баєчка, небилиця»
бре́хи
«вигадки»
бре́хіт
«тс.»
брехли́вий
брехло́
«брехун»
бре́хля
брехня́
бре́хтя
бреху́н
брехуне́ць
«адвокат»
(заст. ірон.)
бреху́нка
«брехуха; [жмуток волосся і заглибина на задній частині шиї]»
бреху́ха
брешко́
«брехунчик; гавкаючий со бака»
набреха́ч
«донощик, обмовник»
обре́хи
«брехні, наклепи»
пере́брех
«перебріхування, перекручення фактів»
перебре́ха
«брехун, брехуха»
підбре́хач
побреха́ч
побрехе́нька
прибреха́ч
«донощик, обмовник»
Етимологічні відповідники
Слово | Мова |
bark «тс.» | англійська |
браха́ць | білоруська |
бре́хам «стогну; чихаю» | болгарська |
breahtm | давньоанглійська |
beorсаn «лаяти; кашляти» | давньоанглійська |
praht «галас» | давньоверхньонімецька |
брехати «гавкати» | давньоруська |
*bher-/bherk- | індоєвропейська |
bressim «крик» | ірландська |
brèkt «кричати, плакати» | латиська |
brzedzić «базікати» | польська |
br(z)echać «гавкати, брехати (про собак); базікати» (заст.) | польська |
*brexati «лаяти; кашляти» (‹*breksati) | праслов’янська |
бре́дить | російська |
бреха́ть | російська |
брèхати «задихатися; кашляти» | сербохорватська |
braht «тс.» | середньоверхньнімецька |
brechať «гавкати; говорити неправду» | словацька |
bręhati «тс.»«кричати; верещати» | словенська |
brekati «тс.»«кричати; верещати» | словенська |
břechati «дзявкати» | чеська |
bearhtm «кричу, плачу» | ? |
бреда́ «базіка, дурень» | ? |
brzedzić «базікати» | ? |
brzechotac «гавкати; кричати (про деяких птахів)» | ? |
Етимологічний словник української мови Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАН України