HERMANN — ЕТИМОЛОГІЯ
Ге́рман
через посередництво старослов’янської мови запозичено з грецької;
гр. Γερμανός походить від лат. Germānus, утвореного від прикметника germānus «рідний, єдинокровний», похідного від germen (*gen-men) «зародок, пагін, гілка», спорідненого з дінд. jánima, jánma «народження, рід, походження»;
слід відрізняти від омонімічного Ге́рман, що відповідає р. Ге́рманн, п. слц. Herman, ч. Heřman, болг. Хе́рман, слн. Hêrman, яке походить від нвн. Hermann, що продовжує двн. Heriman (‹Hariman) «військова людина, войовник», утворене з основ іменників hari, heri «(вороже) військо (‹загін воїнів)» (нвн. Heer «військо»), спорідненого з лит. kãrė «війна», ст. karìs «тс.», і man (нвн. Mann) «чоловік, людина», спорідненого з дінд. mánu(ṣ)- «людина, чоловік», псл. mǫžь, укр. муж;
р. бр. болг. м. Ге́рман, п. ч. German, схв. Герман, слн. Gérman, стсл. ГЄРЪМАНЪ;
Фонетичні та словотвірні варіанти
Герман
(1596)
Германа
(род. в. одн.)(1484)
Герма́нусъ
ро́дный
(1627)
Етимологічні відповідники
Слово | Мова |
Ге́рман | білоруська |
Хе́рман | болгарська |
Ге́рман | болгарська |
Γερμανός | грецька |
Heriman «військова людина, войовник» (‹Hariman) | давньоверхньонімецька |
jánima | давньоіндійська |
mánu(ṣ)- «людина, чоловік» | давньоіндійська |
Germānus | латинська |
kãrė «війна» | литовська |
Ге́рман | македонська |
Hermann | нововерхньонімецька |
Herman | польська |
German | польська |
mǫžь | праслов’янська |
Ге́рманн | російська |
Ге́рман | російська |
Герман | сербохорватська |
Herman | словацька |
Hêrman | словенська |
Gérman | словенська |
ГЄРЪМАНЪ | старослов’янська |
муж | українська |
Heřman | чеська |
German | чеська |
germānus «рідний, єдинокровний» | ? |
jánma «народження, рід, походження» | ? |
Ге́рман | ? |
heri «(вороже) військо (‹загін воїнів)» (нвн. Heer «військо») | ? |
з | ? |
karìs «тс.» | ? |
Mann «чоловік, людина» | ? |
Етимологічний словник української мови Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні НАН України